![Pripadnici palestinske Al-Quds brigade, oružanog krila islamskog džihadističkog pokreta](https://static.jutarnji.hr/images/slike/2023/10/09/k_30770529_640.jpg)
Palestinski militanti iz Gaze upali su u subotu na teritorij Izraela, ubivši i otevši stotine ljudi. Svjedoci su za The New York Times opisali ovaj najsloženiji napad na izraelski teritorij u posljednjih pola stoljeća. Tisuće mladih Izraelaca provele su noć plešući na rave partyju na otvorenom, no noć je završila masakrom.
Neposredno nakon zore u subotu, stotine palestinskih militanata probili su se buldožerima kroz barikade između Gaze i Izraela, odvezli se u mnoge izraelske gradove uz granicu i projurili kroz poljoprivredna zemljišta, gdje je rave party dosegnuo vrhunac u trenucima izlaska sunca.
Militanti su ubili više od 100 gostiju i oteli mnoge druge, rekla su dvojica visokih izraelskih dužnosnika, dok su bježali po poljima. Videozapis, koji je potvrdio The New York Times, prikazuje militante kako su se odvezli na motociklu s Izraelkom koja je vrištala i zapomagala, dok je njezin dečko odveden pješice, s rukom zavrnutom na leđima.
Mnogi od onih koji su preživjeli skrivali su se u grmlju satima. Meci su im fijukali iznad glava, a pucnji su odjekivali uokolo, svjedoči 35-godišnji Andrey Peairie, jedan od preživjelih. Opisao je kako je puzao do vrha obližnjeg brda kako bi bolje shvatio što se događa. "Dim, plamen i pucnjava", rekao je Peairie. "Imam vojno iskustvo, ali nikada nisam bio u ovakvoj situaciji".
Tako je započeo jedan od najkrvavijih vikenda u izraelskoj i palestinskoj povijesti, čiji su svi detalji počeli izlaziti u nedjelju, dok su preživjeli prepričavali najsloženiji napad na njihovu zemlju od arapsko-izraelskog rata 1973. godine.
Palestinski militanti su ubili oko 700 Izraelaca, a najmanje 150 ih uzeli kao taoce, prema preliminarnoj procjeni koju je podijelio visoki izraelski vojni dužnosnik. Dijeljene su brojne video snimke otetih iz svojih domova u Izraelu i mrtvih tijela na rubovima cesta.
Borba za život
Napad, nezapamćen u svojim razmjerima, potaknuo je žestoki protunapad Izraela u kojem je, prema posljednjim podacima, ubijeno najmanje 687 stanovnika Gaze u raketnim udarima i borbama, prema zdravstvenim dužnosnicima u Gazi.
Nasilje je počelo raketnom paljbom iz Gaze, odmah nakon zore. Amir Tibon i njegovi susjedi u kibucu Nahal Oz, selu koje se nalazi nekoliko stotina metara od Gaze, navikli su na čestu raketnu vatru militanata. Skloništa postoje u svakoj kući u kibucu, a stanovnici su navikli svakih nekoliko tjedana trčati u njih.
No, ubrzo nakon što se 35-godišnji Tibon sklonio u subotu sa svojom suprugom i dvije male kćeri, znao je da je nešto posve drugačije u ovom napadu, a to je bila pucnjava. "Bilo je terorista u kibucu, u našem susjedstvu i - u nekom trenutku - ispred našeg prozora", svjedoči Tibon. "Mogli smo ih čuti kako govore. Mogli smo ih čuti kako trče. Mogli smo ih čuti kako pucaju na našu kuću, u naše prozore".
Na seoskoj WhatsApp grupi susjedi su objavljivali panične poruke. "Ljudi su govorili: ‘U mojoj su kući, pokušavaju provaliti u sklonište‘", kaže Tibon, inače novinar Haaretza, jednog od najuglednijih izraelskih medija..
Poruke kolega novinara otkrile su još strašniju vijest. Rekli su da je Hamas, militantna skupina koja kontrolira Gazu, upao u brojne izraelske pogranične gradove i da će izraelskoj vojsci trebati vremena da dođe do sela. Nedugo nakon toga, njegov mobitel počeo je gubiti signal.
Nekih 20-ak kilometara istočno, duboko unutar izraelskog teritorija, Meitav Hadad i njezin brat Itamar nisu imali pojma da je Izrael napadnut. Brat i sestra su isključili svoje telefone za židovski sabat. Iznenada su odjeknuli pucnji u njihovoj četvrti Ofakim, malom gradu od 33.000 stanovnika u južnom Izraelu. Hadad, 22-godišnji vojnik izvan dužnosti, zgrabio je pušku i izjurio na ulicu. Njegova sestra, 18-godišnja studentica, slijedila ga je.
Očekivali su možda jednog napadača, ‘vuka samotnjaka‘ kakvi često napadaju izraelske civile, rekla je Hadad. No, ono što su vidjeli bilo je daleko šokantnije - bila je tu čitava skupina palestinskih militanata, naoružana puškama i raketnim bacačem na ramenima, koja je upala u njihovo mirno susjedstvo, kilometrima daleko od granice s Gazom.
"Nismo razumjeli što se događa", rekla je Hadad. Sva užasnuta, sakrila se na igralište, ali njezin brat je nastavio dalje s još dvojicom naoružanih mještana. Počeo je pucati na militante, pogodivši dvojicu, prije nego što mu se pištolj zaglavio, pa se morao skloniti.
Dok se povlačio, militanti su ga upucali tri puta - u jetru, nogu i leđa. Brzo je gubio krv, nije se imao gdje sakriti. Očajnički tražeći sklonište, počeo je šepati od kuće do kuće, pokušavajući nagovoriti stanovnike da ga puste unutra, ni nitko se nije usudio otvoriti, strahujući da se radi o palestinskom napadaču.
Stoga je spremio pištolj i napokon je jedan par otvorio vrata i pustio ga unutra. Zatvorili su mu rane tako što su mu poderali traperice i koristili ih kao podvez, svjedoči njegova sestra. Kad su izraelske sigurnosne snage počele ponovno preuzimati kontrolu nad mjestom, stigla su dva policajca i krenula odvesti Hadada u bolnicu. Zaustavili su automobil, a igrom slučaja vozačica je bila njegova majka Tali. Kako se njezin sin nije vraćao kući, posudila je automobil od susjeda da ga potraži.
Nekih 60-ak kilometara sjevernije, Tibonovi roditelji, Noam i Gali Tibon, također su krenuli spasiti svoju obitelj - napustili su dom u Tel Avivu, uskočili u svoj džip i krenuli prema jugu, u kibuc Nahal Oz.
Spašavanje obitelji
Imali su samo jedan pištolj za obranu, rekao je Noam Tibon, no nisu željeli stajati po strani dok je njihova obitelj bila u opasnosti. "Shvatili smo da ako mi ne odemo po njih, nitko neće”, rekao je Noam, inače umirovljeni general. "Ako ima toliko terorista unutar Nahal Oza, nešto je pošlo krivo".
Dok su se vozili prema jugu, počeli su nailaziti na policijske blokade, gdje su im policajci naredili da se vrate. "Rekli smo, ‘Slušajte, imamo djecu i unuke u opasnosti‘", svjedoči Noam. "I samo smo gurali naprijed."
Kako su se približavali granici s Gazom, naišli su na osobe koje su bježale s mjesta rave partyja, trčeći niz cestu, u krvlju umrljanoj odjeći. Odvezli su ih do obližnjeg grada, dok su na rubovima cesta i po poljima ležala mrtva tijela. Nekoliko kilometara od kibuca Nahal Oz, Noam je ostavio suprugu na manje opasnom mjestu prije nego što je krenuo dalje s ranjenim vojnikom kojeg su susreli na cesti.
No, prije nego što su stigli do sela, upali su u pucnjavu između izraelskih vojnika i palestinskih militanata te su i sami krenuli u borbu. Tibon kaže da je potom odveo dvojicu ranjenih Izraelaca na sigurno te predao njih i svoj džip supruzi, koja ih je prevezla na sjever do bolnice.
On je krenuo prema jugu, a povezao ga je prijatelj, također bivši general, za kojeg je rekao da je slučajno naišao. Na periferiji kibuca Nahal Oz, rekao je, udružili su snage s izraelskom jedinicom komandosa koja se spremala pokušati ponovno zauzeti selo.
Nakon što su ušli unutra, zatekli su ulice prepune tijela, Palestinaca i Izraelaca. Zatim su počeli čistiti selo od militanata, kuću po kuću. U svom skloništu, Amir Tibon i njegova obitelj mogli su ih čuti kako dolaze. Sat vremena kasnije začuo se udarac u zid njihovog skloništa, rekao je Amir. "I čuli smo mog oca kako kaže ‘Ovdje sam‘".